Стилі подолання й здібності до саморегуляції як предиктори тривожності - Каламаж , Руслана; Волошина-Нарожна , Вікторія; Тимощук , Єлизавета; Балашов , Едуард (Insight: the psychological dimensions of society, 2024)
Метою дослідження є з’ясування належності копінг-стратегій (стилів подолання) й здібностей саморегуляції до предикторів особистісної (Т-тривожності) та ситуативної (S-тривожності) тривожності. Методи: збір даних проводився на вибірці студентів (N = 302), яких тестували за допомогою опитувальників State-Trait Anxiety Inventory (STAI), Meta-worry Questionnaire (MWQ), Metacognition Questionnaire-30 (MCQ-30), Multi-Modal Coping Inventory (MMCI), Ways of Coping Questionnaire (WCQ) та Action Control Scale (ACS-90). Було проведено кореляційний та ієрархічний множинний регресійний аналіз. Результати. З’ясовано, що копінг-стратегії, визначені на основі моделі BASIC Ph, є найвагомішим предиктором T-тривожності й S-тривожності, пояснюючи 39.6% та 25.0% дисперсії відповідно. Копінг-стратегії, визначені за допомогою WCQ, також були статистично достовірними предикторами T-тривожності й S-тривожності, пояснюючи 12.1% та 9.9% дисперсії відповідно. Здібності до саморегуляції були виокремлені як значущі предиктори Т-тривожності й S-тривожності, пояснюючи 5.3% та 2.2% дисперсії відповідно. Дискусія і висновки. Проведене дослідження доводить існування зв’язку між множиною змінних, таких як копінг-стратегії та здібності до саморегуляції, які є предикторами й зумовлюють зміни T-тривожності та S-тривожності. Встановлено, що копінг-стратегії й здатність до саморегуляції є предикторами T-тривожності та S-тривожності. Зокрема виявлено, що використання Віри як стилю подолання знижує T-тривожність і S-тривожність, тоді як використання Афекту та Уяви як стилів подолання спричиняє підвищення T-тривожності, а використання Уяви як стилю подолання підвищує S-тривожність. Крім того встановлено, що використання такої копінг-стратегії, як прийняття відповідальності та втеча-уникнення підвищує T-тривожність, тоді як використання копінг-стратегії планування вирішення проблем передбачає зниження T-тривожності та S-тривожності. Отримані результати свідчать також про те, що підвищення показників саморегуляції з перспективною орієнтацією та орієнтацією на дію, пов’язаною з прийняттям рішення, на противагу ваганню (AOD), передбачає зниження Т-тривожності та S-тривожності.